Bylo a je očekávatelné, že žádné soudy nevydají předběžná opatření, která by ČSSD zabránila řádně podat kandidátky v Moravskoslezském, Olomouckém a Plzeňském kraji. S poukazem na "nedemokratické" zrušení členství nebo na nezařazení na kandidátku prostě nelze hned ve třech krajích verdiktem soudů zlikvidovat základní pilíř demokracie: právo desítek tisíc občanů konkrétní politické orientace k účasti na tvorbě státní politiky prostřednictvím volebních uren. Tak vážná deformace celostátních volebních výsledků je nepřípustná - přesto, ba právě proto, že v roce 2009 byly sněmovní volby doslova zadušeny taláry ústavních soudců a volební výsledky o rok později - za změněné situace - jsou jedním z kořenů naší nynější krize.
Ani členství v určité straně, natož s ním spjatá případná kariéra nejsou nezadatelné životní jistoty. A ostravský primátor Petr Kajnar (ČSSD), který se nenašel na kandidátní listině, či advokát a bývalý sociální demokrat Pavel Němec, jenž zastupuje většinu partajních "sudičů" s podobnou, řekl bych, nepřízní osudu, by to snad měli vědět. Asi to také vědí. Jenže se holt účastní rozjeté předvolební kampaně jinde neobvyklými, leč v praxi u nás už skoro standardními nástroji nadmíru "zparagrafované" politiky (která se podivuhodně snoubí s nízkým právním vědomím řady politiků, manažerů, novinářů i "řadových" občanů).
Překračování mezí
Naše nynější krize se projevuje jako krize parlamentní demokracie. Aktivita profesionálního sudiče - advokáta členů "ujařmených" stranickými orgány - je jen jednou malou událostí mohutnějších krizových dějů. Do parlamentní demokracie se vkrádají prvky, které jsou nekorektní, jakoby libovolné z hlediska dosavadních zvyklostí (a nejen zvyklostí ústavních, označených Milošem Zemanem, jak známo, za "idiotské"). Punkový účes na hlavě prezidentského kandidáta, jenž se snaží být i ztělesněním aristokratické starobylosti (a současně také plebejské mluvy "od rány") byl vlastně týmž projevem posunování, překračování a zamlžování mezí, jako jím je aktivismus přímo zvolené hlavy státu se "silnějším mandátem" (ale s touž "literou" ústavních pravomocí).
Tato krize má mnoho podob, od neuvěřitelné amnestie předchozího prezidenta přes politicko-mediální sesazování (nebo naopak hradní podporu) vyšetřovatelů a žalobců již v přípravném řízení proti lidem s trestními skutkovými podstatami na krku až po "ústavní" záchranný pás pro evidentní korupční jednání poslanců. V atmosféře překračování mezí nemůže překvapit vysoká úřednice, emočně blízká bývalému premiérovi a úkolující zpravodajskou službu z privátních důvodů. Nepřekvapí pogromistické pochody na Romy se sílící účastí "slušných občanů", natož nové politické subjekty ražby podnikatelské (ANO, Úsvit) či břídilské, současně extrémní i neukotvené (Suverenita, vedená bývalou prezidentskou kandidátkou KSČM a ctitelkou Václava Klause, přičemž Bursíkův LES je zařaditelný jen jako exponát do sbírky bludných kořenů). Nepřekvapí rozklad "zavedených" křídel pravolevé osy ("sobotkovci" a "haškovci" v ČSSD, vylézání TOP 09 po hřbetě potápějící se a andělíčky polykající ODS). Natož aby překvapilo nehledané, věru drsné výrazivo.
V téhle krizové břečce rodí se nevídaná schémata. Například Miroslav Kalousek vede předvolební boj rovnou za "svobodu" proti "sjednocené levici" (neboť v SPOZ se podle něj sjednotila ČSSD s komunisty). V novinách se dočteme názor, že ti, kdož jsou uhranuti "uchvatiteli českého parlamentarismu", kteří se "ohánějí levicovými ideály", nechtějí vidět rozdíl "mezi výměnou politických elit a výměnou politického systému". Jedna komentátorka došla ale již k názoru, že ve společnosti, kde "kulturní a ideová struktura je zcela jiná" (než na Západě), nemusí "patriarcha na vrcholku pyramidy... znamenat negativum". Měla na mysli Egypt a Mubáraka. Ale co když i Češi jsou "jiní lidé"? Co když je nebolí, jsou-li mučeni, a dovedou s úsměvem od ucha k uchu umírat?
Dvě společenské objednávky
Tohle všechno - včetně apokalyptického tónu a sílící připravenosti pro nestandardní konání - je jen povrch přelomové epochy. Pod ním se skrývá neschopnost dosavadních "samozřejmých" institucí, postupů a obyčejů řešit reálné problémy. Proč? Když se počátkem srpna k novinářům rozhovořil šéf zahraničního odboru prezidentské kanceláře Hynek Kmoníček o nečinnosti českého státu, pokud jde o diplomatickou podporu našich ekonomických zájmů v zahraničí, podařilo se mu vyjádřit cosi mnohem obecnějšího: "Tohle je svět futurologických chicagských brožurek tržních svazáků, kteří byli plodem doby, napáchali své škody a realita je pojedla."
To poslední neplatí. Realita je nepojedla. Jsou tu. Jen se teď navíc obávají "výměny politického systému" na - jako u těch trestních stíhání - "společenskou objednávku". A zvažují vlastní společenskou objednávku. Zvažují možnost, jak - výměnou politického systému a "nápravou mravů" podle svých představ - u zdrojů, moci a vlivu přetrvat.
V tomto bodě se nacházíme. Připomíná to trochu krizi římské republiky z doby před více než dvěma tisíciletími. Toto období - píše expert na antický Řím Jan Burian - "bohaté na dramatické události, naplněné ostrými politickými i osobními konflikty přinášelo stále jasnější důkazy o neudržitelnosti republiky, neschopné zajistit říši účinnou administrativu a udržet pod kontrolou zostřující se sociální napětí..." A co tehdejší veřejné mínění? Tohle: "Současníkům byla situace se všemi svými komplikacemi nepřehledná a jevila se jim ve zcela jiném světle. Zdálo se jim, že nedostatky republikánského zřízení jsou důsledkem nahodilé souhry okolností nebo - a to mnohem častěji - osobních charakterových vad římské nobility, představující úzký privilegovaný okruh přední aristokracie."
Stav naší mysli. Stav České republiky?
V brzké době možná uvidíte, jak z oken ministerstva zdravotnictví letí muž. Naštvaní zaměstnanci kvůli němu nedostali odměny a to...
Jakou literaturu nabídnout pubescentům? O nich! Vytvoř postavy školáků, kluků i holek, pěkně vyváženě, ne jako u Foglara, typy...
Ačkoliv se Institut plánování a rozvoje nachází ve stavu klinické smrti a dokonalého rozvratu, zřídil si Sekci vnějších vztahů.
I já měla těžké úterý. Když přestal na celé dvě hodiny fungovat ten slavný vyhledavač, nastalo všeobecné zmatení.
Společnost ČEZ chce prodat svoje byty na sídlišti v pražské Písnici. Víme, kdo na tom zkouší vydělat.
Vítězem letošního 27. ročníku soutěže výtvarných umělců Ceny Jindřicha Chalupeckého byl vyhlášen Matyáš Chochola.
Nikdy nepište nic na sociální sítě okolo třetí hodiny ráno, prohlásil budoucí americký prezident Donald Trump, když se jej v...
Někteří ministři sociální demokracie to s přátelstvím myslí fakt vážně. Víme kteří.
... chci se starat sám o sebe. Až se objeví politik, který veřejně řekne právě tohle, vzbudí zaslouženou pozornost. A zasloužil...
Když vám smutný subtilní klučík začne v žižkovské kavárně tichým hlasem vyprávět, jak bojuje v první linii po boku YPG proti...
Nevíme, kdo je pan Petr Kostka (tedy: víme, nositelem toho jména je známý český herec, v tomto případě však půjde o jeho...
Američtí výzkumníci sestavili žebříček nájemníků v Oválné pracovně podle inteligence. Neuvěříte, jak to dopadlo.
Akademické nakladatelství Oxford University Press, které vydává mimo jiné zásadní slovník Oxford English Dictionary, každý rok...
Většinou činíme čistě racionální rozhodnutí. Odmala jsme totiž velmi důsledně vychováváni na principech transakční ekonomiky,...
O tom, že se bratři Josef a Karel Čapkové věnovali ve své tvorbě – každý po svém – také dětem, se dobře ví. Velkorysá výstava...
Republikánský kandidát Donald Trump na rozdíl od své demokratické rivalky dokázal přesvědčit voliče, že může znamenat pro...
Donald Trump dokázal zdánlivě nemožné. Porážkou Hillary Clintonové překvapil všechny: politické analytiky, sázkaře, Clintonovou,...
Co přinese nástup Donalda Trumpa do nejdůležitější funkce na planetě a jak se to dotkne našeho života? Od vysoce postavených...
Donald Trump to dokázal. Sprosťákovi kritizovanému celým civilizovaným světem se podařilo ovládnout důležité nerozhodnuté státy a...
Je to trend? Nomince na ceny Evropské filmové akademie, kterým se přezdívá evropští Oscaři, ovládly individuální příběhy...